1300 FVT
I 400 år har hebreerne vært slaver i Egypt.
Bygget dets statuer, dets byer, dets prakt.
I denne lange tiden har de ikke glemt sitt hjemland.
Eller sin Gud.
Gud har ikke glemt dem.
Faraos palass Memfis
Det er sant. Hettittene har 16 000 mann utenfor Kadesj.
Hvorfor er mindre klart.
Hettittene prøver å krysse grensen.
Åpenbart.
Hva skulle det ellers være?
Forberedelse på en invasjon fra oss, ifølge våre opplysninger.
De tror vi
forbereder et angrep, hvilket vi ikke gjør.
Det jeg ikke vil gjøre, eller skal gjøre, er å sitte her
og vente til vi kjemper mot hettitthæren
utenfor palassmurene.
Kom.
Hva sier innvollene?
De "sier" ingenting.
De antyder.
Og det er rom for tolkning.
Så tolk dem.
Vil vi vinne i et forkjøpsangrep?
Det er ja eller nei.
Og det er ikke klart.
Men noe er det.
En leder vil bli reddet i slaget,
og hans redningsmann vil en dag lede.
Da burde innvollene også si
at vi vil glemme all fornuft
og la oss styre av omen.
Store Sekhmet,
farao drikker i ditt navn
og ber for seier over hettittene ved Kadesj.
Din første oppgave når den tid kommer, blir å pensjonere henne.
Det skal jeg.
Jeg vet ikke hvorfor far ikke har gjort det.
Men bare i tilfelle...
Hvis du ser meg i fare der ute, ri den andre veien.
Jeg mener det.
Når jeg ser på dere, ser jeg fortsatt de to guttene
som vokste opp sammen som brødre.
Hvis dere av en eller annen grunn
skulle glemme det,
la disse minne dere på det.
Lange nok til å brukes fra hesteryggen,
ikke så lange at dere snubler i dem.
Dette er hans. Du har fått mitt.
Akkurat. Det er slik jeg ønsker det.
Dere har hverandres
til å beskytte hverandre.
Lov meg at dere gjør det,
alltid.
Seti! Seti! Seti!
Seti!
Der!
Send Amun-divisjonen mot nord, Ra-divisjonen mot sentrum,
og Ptah mot sør. Vi holder Seth tilbake som reserve.
Reserve? -Ja.
Vi bør konsentrere styrken i sentrum.
Du bør konsentrere deg om å kjempe.
Overlat strategien til meg.
Skyt!
Angrip!
Ta Ramses! Gå!
Gå!
Snu!
Moses! Moses! Moses!
Moses.
Hva skjedde der ute?
Ingenting.
Jeg spurte offiserene om det samme. De løy også.
Og jeg er lei av det.
Han tror noe skjedde.
Men det gjorde det ikke. -Hva mener du?
Yppersteprestinnens profeti.
Hun sa hun ikke kunne se hvem som ville seire.
Den andre. "Lederen vil bli reddet..."
og så videre.
Reddet du min sønns liv?
Ja.
Sett deg.
"Takk" er ikke tilstrekkelig,
men takk.
Jeg vet du ikke tror på omen og profetier,
men det gjør jeg.
Og det respekterer jeg.
Men dette betyr ikke noe.
Det gir ingen mening.
Fordi du ikke er av mitt blod.
Ja.
Nei, du kan ikke etterfølge meg.
Ikke på den vanlige måten.
Ikke på noen måte.
På noen tenkelige måter.
Det er ille å si det om sin egen sønn,
men jeg har større tro på deg enn ham som leder.
"Hettittenes vogner
"brøt gjennom forsvaret og startet angrepet.
"Jeg var omringet av fienden,
"uten soldater, uten skjolddrager,
"i desperat kamp for livet.
"Med gudenes hjelp
"klarte jeg å beseire angriperne
"og slutte meg til Ra-divisjonen igjen."
Stans der.
Noe du vil endre på?
Nei.
Skal jeg fortsette? -Nei, resten er sikkert i orden.
Hva er det neste?
Pitom.
Hva med den?
Situasjonen. Slavene.
Ja vel. Ramses.
Hva?
Dra dit, møt visekongen, se deg rundt, avgi rapport.
Jeg?
Det vil bli ditt en dag. Vis litt interesse.
Hva mer?
Jeg kan møte visekongen.
Nei.
Jeg skal dra.
Det er under din verdighet.
Det er under enhver generals verdighet.
Jeg kan gjøre det.
Ramses,
kan vi glemme det som skjedde
på slagmarken?
Om rollene hadde vært byttet om,
ville jeg reddet ditt liv.
Jeg vet det.
Det var godt kastet.
Selv om gudene styrte siktet ditt.
Litt gift i blodet er en god ting.
Det gjør deg mindre sårbar for det neste bittet.
Kanskje til og med min fars.
Pitom
Velkommen til Pitom.
En venner seg til stanken.
Visekongen nyter visst godt av ressursene.
Dette er ikke en stilling alle ønsker seg, herre.
En viss komfort er nødvendig for å holde motet oppe.
Vet du hva problemet er? Folk lever for lenge om dagen.
Det dør stadig færre enn det blir født.
Og disse menneskene
forplanter seg som om det er en sport.
Er det problemet? En økende arbeidsstyrke?
Nei, selvsagt ikke. Det er bra for produksjonen.
Selvsagt er det det, men bare til en viss grad.
Når den befolkningen ønsker at du er død,
så er det et problem.
Enten må jeg få en større styrke til å opprettholde ro og orden,
ellers må jeg tynne ut flokken.
Hvis du begynner å drepe folk
uten annen grunn enn denne tvilsomme teorien,
vil du provosere frem det du sier du ønsker å unngå.
Ja vel, så gi meg styrkene.
La oss dra ned og snakke med dem.
Hvorfor?
Du frykter opprør. La oss finne ut om frykten er begrunnet.
Ved å snakke med dem?
Ved å se på dem
når jeg snakker med dem.
En kan si mye om en mann
ved å se ham i øynene.
Jeg skal si deg noe
om hebreerne.
De er et konspirerende, strilynt folk.
Vet du hva "israelitt" betyr
på deres eget språk?
"Han som slåss med Gud."
"Han som strider med Gud."
Det er ikke helt det samme.
Jeg har kanskje ikke din utdannelse, som du åpenbart vil minne meg om.
Men jeg må takle dem hver eneste dag.
Jeg vet hva jeg snakker om.
Du behøver ikke bli med. Jeg drar ned alene.
Stans!
Hvorfor straffes han?
Lager alltid bråk, herre.
Hvorfor smiler han?
Han sier at han ikke føler smerte, herre.
Så hvorfor piske ham?
Dere er ikke tilfeldig samlet sammen.
Jeg ba om å få møte
de eldste.
Kom igjen. Hva ber dere for?
Vi ber om få se Kanaan igjen.
Kanaan igjen?
Dere har aldri sett det.
Jeg har sett Kanaan.
Jeg har sett at det er befolket av stammer villere enn Egypts styrker.
Så dere vil ikke vende tilbake dit,
eller, hvis dere gjør det, forlate det igjen.
Gud sier noe annet. -Hvilken gud?
Din? Abrahams Gud?
Guden som sier at dere er spesielle?
At dere er utvalgte?
Kom hit. Opp.
Kom.
Han tar feil.
Du er ikke overbevist, og det er et problem.
For ved siden av urealistisk tro ligger fanatisme,
og ved siden av det igjen: opprør, og ved siden av det igjen: revolusjon.
Og alt begynner med de eldste.
Hva heter du?
Det skal jeg fortelle deg.
Jeg er Moses, sønn av Bitja,
dattersønn av Horemheb.
Noter navnet på denne og resten av dem.
Hent neste gruppe.
Mitt navn er Nun.
Herre!
Stans! -Slipp ham frem.
Den eldste har noe å si deg.
Men ikke her.
Si hvor og når.
Bønnehuset, i kveld.
Her.
Jeg ser du overlevde eventyret.
Jeg beklager at du måtte vente igjen.
Jeg venter ikke.
Hvordan var besøket i steinbruddet? -Utmerket.
Du så hva jeg har å stri med.
Si meg,
vil du se flere av mine papirer før du drar?
Du kan si meg
om alt dette er rapportert til Memfis.
Ble det godkjent? Har du det skriftlig?
Naturligvis. Det er registrert.
Så du har ikke noe imot om vi undersøker saken?
Naturligvis ikke.
Men jeg forstår ikke hva som er i veien.
Har jeg gjort noe som vekker mishag?
Kan jeg i så fall gjøre noe for å behage?
Du kan slutte å leve som en konge.
Det er du ikke.
"og du skal bo i Kanaans land."
Kanaan er allerede bebodd.
Gud lover at vi skal vende tilbake.
I lenker eller kister?
Som frie menn
til et land som flyter over av melk og honning.
Kan de i det minste vente utenfor? Vi er ikke farlige.
Vent ved hestene.
Tror du på tilfeldigheter?
Like mye som noe annet.
Jeg tror ikke dette er en.
Hva da?
At du kom til Pitom.
Hvorfor kom du?
Forretninger.
Sett dere.
Hvem er din far?
Jeg vet at du ikke vet navnet hans,
bare at han var general i faraos hær,
ikke navngitt av din mor.
Jeg ser at dette gjør deg ille til mote.
Dette vil interessere deg.
Det var ingen general.
Moren din,
kvinnen du kaller mor, har ingen barn.
Du ble født som slave.
Ikke gå.
Det er bedre for deg om jeg gjør det.
Jeg går.
Hvis du går nå, vil du komme tilbake,
for du vet at noe er galt. Du har alltid merket det.
Vær så snill.
Alle ut.
Ut.
Året da du ble født,
var det en profeti om at lederen vår skulle bli født
for å frigjøre oss fra slaveriet.
Så det kom et edikt fra Memfis
om å drepe alle førstefødte hebraiske guttebarn.
Foreldrene dine ventet ikke på at det skulle skje.
Den minste sjanse for at du kunne overleve, var bedre enn ingen sjanse.
De ga deg til din søster.
Hun tok deg med i en kurv til elvebredden
og sendte deg dit hun visste
at farao Paramesses datter, Bitja, badet.
Bitja tok deg til seg, og tok din søster, Mirjam, til tjenestepike,
og oppdro deg som sin egen.
Hun elsket deg nok,
men hun fortalte aldri deg eller noen andre sannheten.
Du er hebreer.
Sannheten?
Sannheten er at det ikke engang er en god historie.
Jeg trodde dere var
gode historiefortellere.
Du, slave.
Du!
Forventer dere belønning for disse opplysningene?
Belønningen er å få tjene deg.
Men når det er sagt, om det skulle være
en liten takk i tillegg til det...
vil vi ikke si nei.
Hva med dette?
Hva om jeg ikke dreper dere?
Det vil være tilstrekkelig betaling.
Dere og folket deres.
Gå.
Vær så snill.
Hvordan gikk det?
Vi kan snakke om det en annen gang.
Vi kan snakke om det nå,
om bare for å få en pause fra alle de dystre legene.
Sett deg.
Vi går grundig gjennom regnskapet,
og mannen er åpenbart en tyv.
Det er en av livets nedslående ironier
at menn som ønsker seg makt,
er de dyktigste til å skaffe den og de minst dyktige til å bruke den.
Hva er i veien, Moses?
Du er syk.
Det er noe annet som plager deg.
Det ser jeg.
Nei, ikke noe annet.
Måtte du være våken,
forynget og beskyttet av gudene
hvert øyeblikk av ditt evige liv.
Og til venstre.
Nei, din venstre.
Mer, mer, mer.
Godt.
Det er høyt.
Monumenter er monumenter
for å gjøre inntrykk.
Inntrykk av hva, i dette tilfellet?
I dette og alle tilfeller: makt.
Si det høyt, hva det nå er.
Visekongen av Pitom er utenfor.
Han står ikke på dagsorden.
Han kan dra tilbake til Pitom til han gjør det.
Nei, vi bør ta oss av dette.
Send ham inn.
Hvis du kom for å trygle den nye kongen om tilgivelse,
er det nytteløst.
Arrester ham.
Vent, vær så snill.
Kan jeg i det minste få svare?
Jeg bønnfaller deg.
Det er i din egen interesse.
Fatt deg i korthet. -Det skal jeg,
men bare til kongen.
Mitt råd er at
han og de andre generalene forlater rommet.
Jaså?
Er det ditt råd?
Du er ikke rådgiveren hans.
Det stemmer. Det er du.
Det stemmer.
Moses.
Alle unntatt visekongen,
ut.
Fryktelige nyheter.
Der er du.
Så,
visekongen.
Du arresterte ham ikke.
Du fulgte ikke rådet fra din øverste rådgiver.
Nei, han kom.
Han fortalte om en episode med to vakter,
der en av dem overlevde angrepet.
Og jeg sa at det ikke angikk meg.
Så fortalte han en helt utrolig historie.
Han sa han hadde den fra pålitelige kilder.
Til slutt
innrømmet han at de var hebraiske spioner.
Du vet hva jeg snakker om.
Ja.
Og hva tror du om dette?
Det er krenkende og latterlig.
Ja. Ja!
Du, av alle, en hebreer.
Og jeg sa
hvordan kan jeg tro på en slik historie?
Fetter,
det kan du ikke.
Hva om jeg tar sjansen på ikke å tro på det, Moses?
Hva skal jeg gjøre?
Bitja!
Mor.
Mannen er en tyv.
Min sønn oppdager det.
Ikke du.
Og han rapporterer det til din far, som ville ha hengt tyven,
om han ikke selv hadde vært døende.
Du tror på løgnene hans.
Jeg vil bare vite om det er sant.
Jeg ba ikke om en tirade.
Å snakke mer om dette
vil være å verdige det,
og det gjør jeg ikke. -Svar på spørsmålet.
Ja eller nei?
Snakket jeg til deg?
Send henne inn.
Nå!
Mirjam!
Kom. Sett deg.
Jeg skal stille deg noen spørsmål
som kan virke merkelige.
Jeg vil bare at du skal svare sant.
Hvor kjenner du Moses fra?
Du vet hvor jeg kjenner ham fra,
og deg.
Jeg hjalp til med å oppdra dere.
Så du er ikke hans søster?
Selvsagt ikke.
Og du er ikke hebreer.
Nei.
Legg armen på bordet.
Ramses...
Ikke vær tåpelig!
Jeg snakker ikke til deg!
Jeg snakker til henne.
Hele armen på bordet, Mirjam.
Takk.
Ramses,
ikke gå lenger med dette.
Ellers hva?
Ikke gå lenger med dette.
Er du sikker på det?
Fjern hånden eller bruk det, nå.
Eller kanskje du vil svare på spørsmålet?
Da fortsetter jeg.
Mirjam, jeg spør deg igjen,
og hvis du svarer nei igjen,
ber jeg om unnskyldning for det som skjer videre.
Er du hans søster?
Nei.
Ja!
Du trenger ingen grunn til å drepe ham, men du har en.
Det var høyforræderi. -Hvorfor det?
Han innrømmet at han visste det.
Det var ikke en innrømmelse!
Han ville bare ikke at hun skulle miste armen!
Jeg så det i øynene hans.
Han tror ikke på denne historien.
Jeg nekter å tro det!
Du ønsker å tro det, fordi det er en mulighet til å bli kvitt ham,
som du alltid har ønsket.
Jeg sa ikke "forvist", jeg sa "død".
Jeg er sikker på at det vil følge,
dit hvor han skal.
Khyan,
la meg få snakke med min mor.
Som du ønsker.
Kom, Mirjam.
Ikke alle menn ville beskyttet en tjener som ikke er annet enn det for dem.
Så visst ingen andre i denne familien,
inkludert meg.
Jeg ville ikke ha sagt det han ønsket å høre.
Det ville ikke hun heller.
Så høyt elsker vi deg.
"Vi"?
Det er ikke sant.
Det er sant.
Du bar dette da jeg tok deg med til elven.
Jeg tok det av av åpenbare grunner.
Det er deg.
Båndet mellom deg og vår mor.
Din søster reddet livet ditt.
Nå har du reddet hennes,
Moshe.
Mirjam.
Jeg er lei for det.
Moses!
Jeg har ikke noe dere kan stjele.
Hesten min er død.
Vi er ikke ute etter hesten din, Moshe.
Tiranstredet i Rødehavet
Litt høyere.
Hva gjør du?
Ikke slutt. Jobb videre.
Du, hent vann til geitene våre.
Du.
Vent på din tur.
Flytt dyrene bort fra trauene.
Den er deres igjen.
Hvor kommer du fra?
Fra vest.
Hvor skal du?
Østover.
Hva gjorde du?
Hva mener du?
Begikk du en forbrytelse?
Med respekt,
døtrene dine ba meg på litt mat.
De sa ikke noe om et forhør.
Jeg beklager.
Jeg er bare nysgjerrig.
Du må gjerne vaske deg før middag,
hvis du ønsker,
og bli i natt hvis du vil,
før du reiser videre
til hvor det nå er.
Takk.
Beskriv Memfis for en
som aldri har vært der og aldri kommer dit.
Det er...
Jeg vil ikke si "sivilisert",
for jeg ønsker ikke å fornærme, men det er sivilisert.
Det er mer enn sauer og geiter der.
Det er mer her enn det.
Jaså? Hvor?
Unnskyld, det var uforskammet.
Det var uforskammet.
Jeg er ikke uvitende bare fordi jeg bor her.
Det ser jeg.
Jeg kan si deg én ting.
Dette er helt klart
det fineste stedet
mellom her og der.
Så du skal reise?
Selvfølgelig.
Det finnes ingenting her for en som meg.
Når?
I dag?
Husk dette øyeblikket,
for etter disse løftene
skal dere si til verden:
"Dette er min ektemann." "Dette er min hustru."
Jeg, Sippora...
Jeg, Moses...
...godtar deg, Sippora... -...godtar deg, Moses...
som ingen annen enn deg selv.
Jeg elsker det jeg vet om deg,
og stoler på det jeg ennå ikke vet.
Med respekt
for din integritet
og tro
på din uforgjengelig kjærlighet til meg.
I alt livet måtte bringe...
...lover jeg min kjærlighet.
Hvem gjør deg lykkelig?
Du.
Hva er det viktigste i livet ditt?
Du.
Hvor vil du heller være?
Ingen steder.
Og når vil du forlate meg?
Aldri.
Fortsett.
9 år senere
Jeg sa "per se".
Jeg vil ikke snakke om gravmælet mitt, per se.
Jeg vil snakke om hvorfor du vil snakke om det hele tiden.
Med all respekt,
du burde ha gjort det straks du overtok tronen.
Det blir et stort prosjekt, som du kan tenke deg.
Det er visst hjemmet mitt også.
Er det noe galt med palasset?
Det er ikke ferdig.
Det er ikke lenge igjen nå.
Det sa du for flere måneder siden. I mellomtiden lever jeg som
en beduin.
Bli ferdig.
Raskere!
Eller må jeg drepe noen?
Jeg tror du har gjort deg forstått.
Godt kast, far.
Bare sikt litt høyere.
Nesten.
Har du vært på toppen?
Nei.
Har du lyst til det?
Mor sier det er forbudt.
Av hvem?
Vår gud.
Vår gud
forbyr oss å klatre i fjell?
Ikke alle fjell.
Bare dette.
Det er Guds fjell.
Du forvirrer ham.
Det er ikke meningen.
Er det godt for gutten vår å vokse opp uten å tro på noe?
Er det ille å vokse opp med tro på seg selv?
Det er min tro. -Jeg vet det.
Og det er hans. -Jeg forstår det.
Han kan bestemme seg når han blir eldre.
Ja. -Akkurat som deg.
Han er veldig lik meg allerede.
Moshe.
Hjelp meg!
Jeg tror jeg har brukket beinet.
Mer enn det.
Hva sa du?
Hvem er du?
Jeg er en gjeter.
Jeg trodde du var general.
Jeg trenger en general.
Til hva da?
Til å kjempe.
Hva ellers?
Kjempe mot hvem?
For hva?
Det tror jeg du vet.
Jeg tror du bør dra og se hva som skjer med folket ditt.
Han får ikke fred før du gjør det.
Eller er de ikke folk
etter din mening?
Hvem er du?
Jeg er den jeg er.
Du slo deg i hodet.
Alt du så,
eller tror du så,
skyldes det.
Uværet...
Uværet begynte før jeg slo meg i hodet.
Det var ikke et uvær. -Ja vel.
Uværet var noe.
Det var noe annet.
Men gutten var bare i hodet ditt. -Hvordan vet du det?
Hvordan vet du det?
Fordi Gud ikke er en gutt!
Så hvordan ser han ut?
Beskriv ham for en som meg.
Vet du hvordan du høres ut?
Ja. Som i ørske.
Ja.
Du trenger bare hvile. -Ja.
Det er noe jeg må fortelle deg.
Jeg har ikke vært helt ærlig mot deg.
Om hva da?
Om hvem jeg er.
Om hva jeg har gjort og hvem jeg var.
Og om hva jeg føler.
Hva du føler for meg? -Nei.
Nei, jeg har vært ærlig om det.
Hvil deg.
-Ikke gå.
Nei.
Moshe.
Gersjom?
Hva gjør du her ute?
Ingenting.
Jeg får ikke sove.
Er du bekymret for meg?
Ja.
Ikke vær det.
Det går bra.
Hva er det?
Hva ser det ut som?
Bli med inn.
Inn!
Hva skal du med alt dette?
Sørge for at jeg får se deg igjen.
Legg det vekk, så kan du se meg bestandig.
Hva betyr dette?
Det er en jeg kjente en gang.
Dette er ikke for bestandig.
Jeg får se deg igjen.
Tror du meg?
Fint.
Du må aldri bare si det folk ønsker å høre.
Men det skal jeg...
Jeg skal se deg igjen.
Kan du ta vare på denne for meg?
Gersjom.
Gersjom, se på meg.
Hva slags gud ber en mann
forlate familien sin?
Hvis du forstår det, vil jeg forstå det.
Det gjør jeg ikke.
Så jeg kan ikke svare på det spørsmålet.
Hvis det er det tro betyr, bytter jeg min
mot å få beholde deg.
Ikke rør meg.
Gå.
Gå!
Har du litt melk å avse?
Ja.
Hvor kom du fra?
Jeg kom fra havet.
Det er en smal og farlig vei.
Takk.
Josva. Jeg husker deg.
Føler du fortsatt ingen smerte?
Pass på hesten.
Takk. -Velkommen tilbake, bror.
Aron,
din bror.
Itamar.
Itamar, dette
er din berømte onkel Moses.
En gang var han prins av Egypt.
Jeg har det fint.
Alle har det fint.
Du sover så godt, gutten min,
fordi du vet at du er elsket.
Jeg har aldri sovet så godt.
Jeg blir fortalt at jeg bør kalle deg
Ramses den store nå.
Moses,
du lever.
Jeg er glad du lever. -Virkelig?
Er det derfor du bare sendte to menn for å drepe meg?
Min mor.
Ikke skyld på henne. -Jo, hun ville du skulle dø.
Hvem tror du gjemte sverdet ditt så du skulle finne det?
Moses.
Jeg er ikke kommet
for å ta tronen.
Det handler ikke om profetien som bekymrer deg sånn.
Det er noe annet.
Jeg er blitt fortalt
at ting har blitt
mye verre.
Ting er bedre enn noensinne, Moses.
Nei.
Vi har ro og orden. -Ro og orden?
Slavene...
Likene brenner natt og dag nå.
Jeg har sett det med mine egne øyne.
Kaller du det ro og orden?
De er slaver.
Det er de ikke. -Hva venter du deg?
De er egyptere, de bør behandles som egyptere.
De bør ha de samme rettighetene,
de bør få lønn for arbeidet,
ellers må du sette dem fri.
De er ikke egyptere.
De er slaver, Moses.
De ville ikke vite hva de skulle gjøre
dersom de plutselig ble overlatt til seg selv, som dyr.
Ikke kall dem dyr!
Bare det økonomiske,
det du ber om,
er mildt sagt problematisk.
Jeg forventet ikke et enkelt ja.
Men jeg vil ikke høre et enkelt nei.
Er det det du forteller meg? Sier du nei?
Jeg sier ikke nei.
Jeg sier tid.
Tid.
Du lytter til hebreerne.
Jeg lytter ikke til hebreerne.
Hvem snakker du med?
Gud.
Hvilken gud?
Du kan da ikke virkelig vurdere forslaget hans.
Er det et forslag?
Hvis en mann holder en kniv mot strupen din, minister?
Er det det? -Jeg tok feil.
Det er et krav.
Han er gått fra vettet.
Han har funnet en gud. Hans gud.
Ikke en av våre,
så jeg vil at Moses...
Jeg vil at Moses skal dø.
Hørte dere?
Ja.
Så gå.
Og
familien hans også.
Moses.
Hvor er Moses?
Moses? Hvor er Moses?
Moses,
familien hans.
Hvor er de?
Dette er ikke Moses.
Dette er ikke familien hans.
Dette er en mann,
hans kone
og hans barn,
som fikk det enkle spørsmålet "Hvor er han?"
og svarte: "Vi vet ikke."
Ta med dere dette bildet hjem i kveld
og diskuter hvorfor dere skulle beskytte ham,
når det i morgen på denne tiden
vil være en ny familie
der denne er.
Og en ny dagen etter det.
Og dagen etter det.
Kan det bli din?
Kom igjen.
Jeg vil bli med i kampen.
Der inne.
Josva, bruk kneet.
Det er bra.
Begge øyne åpne!
Pil! Spenn!
Slipp!
Rykk frem.
Pil. Spenn.
Slipp!
Spenn!
Slipp!
Spenn!
Slipp!
Igjen!
Det finnes to typer krigføring.
Begge styres av antall.
Når man er i overtall,
går man til frontalangrep!
Slår til mot hjertet!
Når man er i mindretall, angriper man fra siden.
Du stanser blodet
som strømmer til hjertet.
Hærens forsyningslinjer.
Nei.
Folkets forsyningslinjer.
Maten deres,
eiendommene deres,
komforten deres.
Hva oppnår vi med det?
Alt.
Bare det egyptiske folk
kan tvinge ham til å godta kravet vårt
om frihet. Vi må tvinge dem
til å få ham til å si ja.
Ja?
Ja!
Ja?
Ja!
Med meg!
Klare.
Skal du ikke gjøre noe?
Det sa jeg ikke.
Hvor har du vært?
Sett deg mislykkes.
Utmattelseskriger tar tid.
I dette tempoet vil det ta årevis,
en generasjon.
Jeg er villig til å kjempe så lenge.
Det er ikke jeg.
Jeg trodde vi gjorde fremskritt.
Nå er du utålmodig.
Etter 400 års slaveri.
Er jeg den eneste som ikke har gjort noe før nå?
Jeg vet faktisk
litt om krigføring.
Hvis du ikke skal høre på meg,
hvorfor tok du meg vekk
fra familien min?
Det gjorde jeg ikke.
Du gjorde det.
Du trenger ikke meg.
Kanskje ikke.
Så hva skal jeg gjøre? Ingenting?
Enn så lenge
kan du se på.
Guddommelige Kebechet, jeg ber deg ydmykt
rense vannet i vår livgivende elv.
Hvor lang tid vil det ta?
Ikke lenge.
Men lenger enn det.
Ramses! Ramses!
Ja?
Det holder!
Gjør noe!
Det er bare frosker.
Unna.
Urent.
Nei, nei, nei. Ikke drikk.
Urent.
Som vi vet, frakter Nilen med seg en viss mengde leire.
I år er det mye mer enn vanlig,
som driver i strømmen, legger seg på bredden
og blir spredt av krokodillenes ville kast.
Kastene har ikke bare
endret vannets farge, men forurenset det
i så stor grad at det dreper fisken.
Men frosker, som vi vet,
kan forlate vannet, når de må.
Hvilket de gjorde.
Men frosker trenger fortsatt vann,
og når de ikke finner det i byens gater,
hva gjør de?
Dør de?
De dør!
Og så råtner de.
Og så kommer mygg og mark og fluer.
Og så...
Og så?
Så dør fluene.
Høyere.
Det er på hebraisk.
Hebraisk?
Les det.
"Disse katastrofene
"er sendt av Gud,
"og de er ikke over. De vil bli verre.
"Vi må forlikes,
"for begges skyld."
Så, sendt av Gud.
Her er mitt forlik.
Arbeidsmengden dobles,
og dere får ikke strå
til å bygge med.
Kanskje guden deres
vil skaffe det.
I begynnelsen var jeg imponert.
Ikke nå lenger.
Dette rammer alle.
Så hvem straffer du?
Hva er i veien med ham?
Han er syk.
Hva er dette?
Har du gjort dette? -Nei.
Var det deg? -Nei!
Hva har skjedd med ham?
Vi har gjort store medisinske fremskritt.
Men det er fortsatt noen sykdommer vi ikke helt forstår.
Dyr er intet unntak,
og det finnes en teori
om at disse lidelsene kan spre seg fra den minste skapning.
Som en...
En flue.
Har du vært ved elven i det siste?
Jeg ba til Kebechet igjen,
og seks andre guder.
Er det alt?
Er du ferdig?
Det er jeg.
Prøver du å si noe med ditt fravær?
Skal det gjøre meg ydmyk?
For det gjør det ikke!
Foreløpige rapporter tyder på
at over 10 millioner kvadratalen avlinger er gått tapt.
Kvartermesteren foreslår at vi tilbakefører en del
av forsyningene til det sivile kornkammeret.
Viser nåde.
Folket ditt sulter.
Mener du at jeg også burde sulte?
Nei.
Folk har rikelig med vann.
De vil overleve.
Sikt!
Skyt!
Sikt!
Skyt!
Er det deg?
Moses?
Bror?
Har du kommet for å forhandle?
For jeg er klar,
og jeg har et tilbud til deg.
Skjer det én ting til,
vil jeg gi dere en egen landeplage.
Alle hebreerbarn
som ennå ikke har lært å gå,
vil aldri gjøre det.
Jeg drukner dem i Nilen.
Slik du burde ha druknet.
Påstår du at du ikke står bak dette?
At det var guden din?
Jeg er guden!
Så la oss se hvem som er den dyktigste til å drepe.
Du.
Denne guden.
Eller jeg.
Fint at du kunne komme.
Har han gitt deg det du ba om?
Ikke ennå. Men folket vender seg mot ham.
Og hæren? -Det vil den.
Jeg er ikke enig.
Det må skje noe verre.
Jeg er ikke enig.
Noe mer ville være... -Ville være hva?
Hva skulle du si?
Grusomt? Umenneskelig?
Det er ikke lett å se
menneskene jeg vokste opp blant, lide slik.
Hva med menneskene du ikke vokste opp blant?
Har du tenkt på dem?
Du tenker fortsatt ikke på dem som dine, gjør du vel?
Så lenge Ramses har en hær,
vil ingenting endre seg.
Alt annet er bare hevn!
Hevn? Etter 400 års brutal undertrykkelse?
Disse faraoene som mener de er levende guder, er bare mennesker.
Jeg vil se dem tvunget i kne mens de trygler om en slutt på det!
Jeg er lei av å snakke med en budbringer!
General!
Jeg har hørt Ramses siste trussel.
Så la meg si deg hva som skjer nå.
Nei. Nei.
Du kan ikke gjøre det.
Jeg vil ikke være en del av det!
Vent!
Holdt! -Moses?
La ham være.
Khyan. -Moses.
Jeg kan få deg drept.
Jeg tror ikke det.
Med mindre du gjør det selv.
Dine egne soldater slapp meg inn.
Jeg forhandler ikke lenger.
Det er ikke derfor jeg er her.
Jeg kom for å fortelle deg at det vil komme noe
som ikke er under min kontroll.
Noe som vil ramme tusener
og tusener av borgere.
Og det vil ramme deg personlig hvis du ikke godtar kravet mitt
og kunngjør det offentlig
før solnedgang.
Ramses,
ikke snu ryggen til meg!
Dette har ikke noe med deg og meg å gjøre.
Det er mye større enn det.
Det handler om Egypts overlevelse. Forstår du det?
Solnedgang.
Etter det er det for sent.
Hva er for sent?
Beskytt barnet ditt.
Beskytt barnet ditt i natt.
Barnet mitt?
Truer du meg?
Truer du meg? Moses!
Moses!
Be alle
slakte et lam
og merke dørene
og dørstolpene i kveld
med lammets blod.
Hvorfor?
Stakkars lam hvis jeg tar feil.
Hvis jeg har rett,
er de velsignet til evig tid.
Bennu?
Nei!
Ramses?
Ramses.
Nei!
Zechariah?
På kne!
Kom deg vekk!
Morder!
Barnemorder!
Barna deres døde i natt.
Det gjorde mitt også.
Er dette guden din?
En barnemorder?
Hva slags fanatikere tilber en slik gud?
Ingen hebraiske barn døde i natt.
Kom deg
vekk.
Gå.
Alle sammen!
Gå!
Dra til Kanaan hvis det er det du vil.
Tilbake til dine drømmers hjemland.
Men dra!
Som du befaler.
Dette er ruten jeg fulgte.
Herfra reiser vi sørover til Rødehavet.
Stredet er her. Vi kan krysse til fots ved lavvann.
Vet du hvorfor du sover så godt, gutten min?
Fordi du vet at du er elsket.
Med respekt,
hvis vi skal ta 400 000 slaver til fange igjen,
trenger vi mer enn tre divisjoner.
Vi skal ikke ta noen til fange.
Fremad!
Vi bør hvile.
Nei.
Vi er ikke trygge før vi har krysset havet.
Moshe!
Ramses...
4000 mann,
tusen vogner.
Hvor langt bak oss?
Fire dager.
Mindre om de ikke hviler hestene.
Ramses!
Vi må hvile hestene
og mennene!
Stredet er den veien.
Den lengste, enkleste veien
er langs vestkysten.
Eller vi kan gå gjennom fjellene.
Fjellene?
Hvorfor tar vi ikke den veien?
Det kan vi gjøre, men det kan Ramses også.
Fjellpassene er farlige,
men de er for trange for Ramses vogner.
Han kan ikke følge etter oss. Det gir oss tid.
Hva sier Gud til deg?
Fjellene.
Kan vi klare det?
Fremad!
Hvilken vei tar vi herfra?
Vent her.
Vi trenger din hjelp.
Jeg vet ikke hvor jeg er.
Vil du ikke hjelpe meg?
Du vil ikke hjelpe dem.
Denne veien!
Gå!
Denne veien!
Er du sikker?
Jeg er svært sikker.
Er du sikker på at vi klarer det med utstyret
og vognene våre?
De trodde ikke de klarte det med sine.
Hvordan kan de vite det?
De har aldri vært her.
Moses kan ha vært her.
Er det høyvann eller lavvann?
Det spiller ingen rolle.
Dette er ikke stredet, er det vel?
Nei.
Vet du hvor vi er?
Ja!
Vi er på et sted på jorden med et hav foran oss
og en hær bak oss!
Så hva nå?
Hær eller ei,
vi må hvile.
Jeg har ført dem vill.
Jeg har forlatt familien min.
Jeg har sviktet deg.
Jeg er ikke den jeg trodde jeg var.
Hva er det?
Strømmen.
Den er sterk.
Vi må krysse her.
Vi må krysse nå!
Vi krysser her.
Vi krysser her!
Gjør dere klare!
Vi krysser her!
Si det til dem! Gå!
Ordrene dine
er som de egyptiske piskene.
Vi er ikke slaver lenger.
Men dere er ikke frie.
Dere har glemt
Kanaan,
landet til deres forfedre.
Dere har beæret meg
med deres tillit.
Nå jeg beærer jeg dere med min tro.
Følg meg, og dere blir frie!
Bli her, og dere vil dø.
Ikke vær redde!
Gud er med oss!
Gå! Gjør dere klare.
Gå!
Gud er med oss!
Spre budskapet! Vi krysser her!
Samle tingene deres så raskt dere kan
og dann grupper!
Fort!
Kom igjen!
Rolig!
Til høyre! Tett!
Fortsett!
Dere har ikke noe å frykte!
Ikke vær redde! Dere er trygge!
Hold til høyre!
Ramses!
Stans!
Kjør.
Fortsett!
Fortsett! Fremad!
Der.
Josva!
Aron!
Løp!
Løp, alle sammen!
Fort!
Løp mot stranden!
Moshe.
Vi må vekk!
Ramses!
Kjør!
Ramses, stans!
Alle snur!
Snu!
Khyan!
Dra.
Bror...
Dra nå! Det er en ordre!
Kom! Du rekker ikke tilbake!
Kom igjen!
Fortere!
Det er bare meg her.
Sett deg.
Familien min
er ikke langt herfra.
Familien din?
Den andre familien min. Min kone og sønn.
Jeg tenkte
jeg kanskje kunne overtale dem...
Overtale dem til å bli med oss, men kanskje...
Kanskje det ikke er så klokt.
Selvsagt bør de bli med.
Vi har lang vei igjen.
Mye kan skje.
Og så
kommer vi dit, hvis vi kommer dit.
Tror du ikke de vil la oss bosette oss i Kanaan?
De vil se på oss som inntrengere.
De har ikke noe valg. Vi er like store som enhver stamme.
Som en nasjon av stammer, og det bekymrer meg enda mer.
Hvorfor?
Så mange mennesker?
Må du spørre om det?
Men vi har alle samme mål.
Vi har det nå.
Hva skjer når vi slutter å flykte?
Ramses
den store.
Takk.
Gersjom.
Gjorde du det du sa?
Hva sa jeg?
At du ville bytte troen din
mot å få beholde meg.
Nei.
Bra.
Du vil kanskje trenge den mer enn noensinne.
Hvem er de?
De er folket mitt.
Hvem gjør deg lykkelig?
Du.
Hva er det viktigste i livet ditt?
Du.
Når vil jeg forlate deg?
Aldri.
Kan jeg fortsette?
Fortsett.
Hva synes du om dette?
Jeg ville ikke gjort det
om jeg ikke var enig.
Det er sant.
Jeg har lagt merke til det.
Du er ikke alltid enig med meg.
Og du er ikke alltid enig med meg, har jeg lagt merke til.
Men her er vi. Vi snakker fortsatt sammen.
Men ikke så mye lenger.
En leder kan svikte,
men stein
vil bestå.
Disse lovene vil vise dem vei når du er borte.
Hvis du er uenig,
bør du legge vekk hammeren.
FOR MIN BROR, TONY SCOTT
Norsk tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen, Deluxe